Иван Вазов
Будните нощи

chitanka.info

На К. Христов

В дните, първи път когато

музата ме посети,

с увлеченье непознато

мойте дадох й нощи.

И в потайното килерче

заработих при свещта

на опушено фенерче,

скрит от строгий си баща.

Знаях как се той гневеше,

някой път в тефтеря свой

мои песни кат съзреше —

буря! Гръмове безброй!

Син-търговец той мечтайше

с трезвен ум, в полезен труд

да се впусне — ах, той знайше:

песня носи глад и студ!

Той бе прав. Но ази скришно

с по-голям работях жар —

туй тогава бе излишно,

но не бях си господар:

спирай извор да не блика,

спирай вятър да не вей,

искай болка да не вика

или младост да не пей!

Роб на мойто вдъхновенье,

нижах песни, стихове,

кат че вършах престъпленье —

сѐ във нощни часове.

И редяха се тетрадки

на душата ми с плода,

и нощите бяха кратки,

и приятен бе труда.

След вечеря, пак, незнайно

от баща си, бързах там…

Майка думаше ми тайно:

„Ако нямаш свещ — да дам.“

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.